Hvis vi ser på hjernen som nettopp har blitt fjernet fra skallen,
Så er det lite av midthjernen som vi egentlig ser.
Allikevel, som jeg viste i min forelesning i forrige uke,
hvis undersiden av temporallappene skyves forsiktig fra hverandre,
kan man se øvre del av hjernestammen.
Denne 'hjernestammen' består av
en avrundet fremskytning
og en stilk som blir stadig tynnere, som kalles medulla oblongata.
Den kommer ut gjennom foramen magnum
og blir, selvsagt, ryggmargen.
Er det noen spørsmål før vi fortsetter?
Jeg har ett spørsmål, Dr. Frankenstein.
Det er Fronkonsteen.
Hva behager?
Mitt navn. Det uttales ''Fronkonsteen''.
Men er ikke du barnebarnet til den kjente Dr. Victor Frankenstein
som gravde opp nybegravde lik og transformerte døde komponenter til...
Ja, ja.
Ja.
Vi vet alle hva han gjorde.
Men jeg vil heller bli husket for mine egne små bidrag til vitenskapen,
og ikke på grunn av mitt tilfeldige forhold
til en kjent... gjøk.
Nå, kan vi høre spørsmålet ditt?
Vel, sir, jeg er ikke sikker på atjeg skjønner forskjellen mellom
refleksive og viljestyrte nerveimpulser.
Godt. Siden arbeidet i dag er en demonstrasjon av nettopp den forskjellen,
så kan vi kanskje fortsette?
Mr. Hilltop her, som jeg aldri har arbeidet med
eller gitt instruksjoner til,
har tilbudt å hjelpe til ved dagens demonstrasjon.
Mr. Hilltop, kan du hoppe på beina og stå ved siden av dette bordet?
Bra hoppet.
Mr. Hilltop,
kan du vennligst løfte venstre kne?
Dere har nettopp bevitnet en viljestyrt nerve impuls.
Det begynner som en stimuli av hjernebarken,
og går til de involverte musklene.
Mr. Hilltop, du kan senke kneet ditt.
Refleksbevegelser er de som skjer uavhengig av viljen,
men som bringes
gjennom det perifere nervesystemet og sentralnervesystemet.
Din grisete, ekle drittsekk.
Vi kjenner ikke disse impulsene.
Og vi intenderer ikke sammentrekningen av musklene.
Allikevel, som dere kan se, så jobber de av seg selv.
Men hva om vi blokkerer nerveimpulsene ved å legge lokalt trykk,
noe som kan gjøres med en vanlig metallklemme
like ved de bakre nerverøttene
i, la oss si... fem eller seks sekunder?
Din drittsekk.
Som dere kan se, ligger all kommunikasjon nede.
Til tross for vår mekaniske uovertruffenhet,
hvis det ikke var for denne stadige strømmen av motoriske impulser,
så ville vi falle sammen
som en bunt brokkoli.
Som konklusjon burde det noteres...
- Gi ham en ekstra dollar. - Ekstra dollar. Ja, sir.
..at noe mer enn vanlig skade
til nervens rot alltid er alvorlig.
For når en nervefiber er skadet,
finnes det ingen måte i himmelen eller på jorden,
å skape liv i den.
Er det noen siste spørsmål før vi drar?
Dr. Frank...
- Fronkonsteen... - Ja?
Er det ikke sant at Darwin preserverte et stykke vermicelle i en glassboks
inntil, på ekstraordinær måte,
den faktisk begynte å bevege seg med frivillige bevegelser?
Snakker du om marken eller spaghettien?
Marken, sir.
Ja. Jeg trorjeg leste noe om det dajeg var student.
Men du må huske at en mark, med meget få unntak,
ikke er et menneskelig vesen.
Men var ikke det på grunnlag av din bestefars arbeid, sir?
Levendegjøring av dødt vev?
Min bestefar var en veldig syk mann.
Men som en Fronkonsteen, er du ikke det minste nysgjerrig på det?
Synes du ikke det er merkelig å bringe noe tilbake til livet som var dødt?
Du snakker et sykt sinns nonsens. Død er død.
Men se hva som er gjort med hjerte og nyrer.
Hjerte og nyrer er barneleker. Jeg snakker om sentralnervesystemet.
- Men, sir... - Jeg er vitenskapsmann, ikke filosof!
Du har større sjanse til å levendegjøre denne skalpellen
enn å reparere et nervesystem.
- Men hva med din bestefars arbeid? - Min bestefars arbeid var tullball!
Jeg er ikke interessert i død.
Det eneste jeg bryr meg om er å bevare liv!
Timen...
..er...
..over.
Dr. Frankenstein...
Det er Fronkonsteen.
Mitt navn er Gerhart Falkstein.
Jeg har reist i 8000 km for å gi deg testamentet til oldefaren din.
Baron Beaufort von Frankenstein.
Å, min søte elskede.
Å, min kjære. Jeg skal telle timene du er borte.
- Å, elskede, det vil jeg også. - lkke på leppene.
Jeg skal på den festen hos Nanna og Nicky. Jeg vil ikke ødelegge leppestiften.
- Du forstår. - Selvsagt.
Alle ombord!
- Å, kjære. - Vel, jeg antar at tiden er inne.
Freddy, elskede.
Å, hvordan kan jeg si på noen få minutter hva det har tatt meg et liv å forstå?
- Vil du ikke prøve? - Greit.
l orden, mister.
Jeg er din. Hele meg. Hva annet kan jeg si?
- Min kjære elskede... - Håret. Det er nettopp stelt.
Beklager.
- Jeg håper du liker gammeldagse bryllup. - Jeg foretrekker bryllupsnetter.
- Du er uforbederlig. - Betyr det...
- ..at du elsker meg? - Det kan du vedde på.
- Å, min eneste kjærlighet. - Taft, elskede.
Taft, skatt.
Nei, kjolen er taft. Den krøller så lett.
Alle ombord!
Det er den grusomme mannen igjen.
Vel, fort deg nå førjeg dummer meg ut.
Å, neglene mine!
Beklager.
- Hadet, elskede. - Hadet, Freddy.
Elskede.
- Harry, han gjorde det igjen. - Så hva vil du atjeg skal gjøre med det?
Hver dag.
La ham. La ham.
New York neste. Alle ut til New York.
Unnskyld meg, gutt. Er dette Transylvania Stasjon?
Ja, ja. Spor 29.
Å, kan jeg pusse skoene dine?
Nei takk.
Dr. Frankenstein?
Fronkonsteen.
Du tuller med meg.
Nei. Det uttales Fronkonsteen.
Sier du også Frodorick?
Nei. Frederick.
Hvorfor er det ikke Frodorick Fronkonsteen?
Det er det ikke. Det er Frederick Fronkonsteen.
Jeg forstår.
- Du må være lgor. - Nei. Det uttales Ai-gor.
- Men de fortalte meg at det var lgor. - De tok feil da, ikke sant?
Du ble sendt av Herr Falkstein, ble du ikke?
Ja. Min bestefar pleide å jobbe for din bestefar.
- Så hyggelig. - Lønna har gått opp selvsagt.
Selvsagt. Vi kommer sikkert godt overens.
Beklager. Jeg...
Jeg mener ikke å sjenere deg, men jeg er en ganske briljant kirurg.
Kanskje jeg kan fikse den pukkelen.
Hvilken pukkel?
Kom igjen.
Tillat meg, mester.
Takk så mye.
Gå denne veien.
Denne veien.
Jeg tror du blir mer komfortabel bak.
- Hva var det? - Det var lnga.
Herr Falkstein tenkte du kanskje trengte en lab-assistent midlertidig.
Hallo. Har du lyst til å ta en runde i høyet?
Det er morsomt.
Hopp, hopp, hopp i høyet.
Jeg er noen ganger redd for lynet.
Det er bare en atmosfærisk utløsning.
lkke noe å være redd for.
Varulv.
Varulv?
- Der. - Hva?
Der ulv.
Der slott.
Hvorfor tar du den veien?
- Jeg trodde du ville. - Nei, jeg vil ikke.
Pass deg selv. Det er det samme for meg.
Vel...
Der er det.
Hjemme.
Svære saker. Hvem banker på min dør.
Mange takk, Doktor.
Å, det er greit.
Der er vi.
Jeg er Frau Blücher.
Rolig!
Hvordan går det? Jeg er Dr. Fronkonsteen.
Dette er assistenten min. lnga, fårjeg presentere Frau Blücher?
Jeg lurer på hva som gikk av dem.
Rommene dine er ferdige, Herr Doktor.
Hvis du vil følge meg.
Ai-gor. Kan du ta med veskene så snart du er ferdig, takk?
Ja, mester.
Etter deg, Frau Blücher.
Blücher!
Vennligst følg meg.
Hold deg i nærheten av lysene.
Trappene kan være lumske.
Dette er rommet ditt. Det var din bestefar Victors rom.
Jeg forstår.
Vel. Ganske mange bøker.
Dette var Victors...
..Baronens medisinske bibliotek.
- Hvor er min bestefars private bibliotek? - Jeg skjønner ikke hva du mener, sir.
Vel, disse bøkene er veldig generelle. Alle leger kunne hatt dem på kontoret sitt.
Dette er det eneste biblioteketjeg kjenner til,Dr. Frankenstone.
- Fronkonsteen. - Fronkonsteen.
Vel, vi får se.
God natt.
Ønsker doktoren en brandy før han trekker seg tilbake?
Nei. Mange takk.
Litt varm melk...
..kanskje?
Nei, mange takk skal du ha.
Nei takk.
Noe varmt å drikke?
lkke noe.
Mange takk.
Jeg er litt trett.
Da vil jeg si... god natt.
God natt!
God natt, elskede.
God natt, Herr Doktor.
God natt, Frau Blücher.
Nei, nei, nei...
Jeg er ikke en Frankenstein.
Jeg er en Fronkonsteen.
lkke prøv deg!
Jeg tror ikke på skjebnen.
Og jeg vil ikke si det.
Greit, du vinner. Jeg gir.
Jeg sier det. Jeg sier det, jeg sier det.
Skjebne. Skjebne.
Jeg slipper ikke unna det.
Skjebne. Skjebne.
Jeg slipper ikke unna det.
Skjebne. Skjebne...
Slipper ikke unna...
Dr. Fronkonsteen. Våkne opp.
- Hva er det? - Du hadde mareritt.
- Hva er den rare musikken? - Jeg har ingen anelse.
Men det ser ut til å komme
fra bak bokhylla.
Bak bokhylla...
Kan du gi meg slåbroken, kjære?
Du hadde rett. Det kommer fra bak veggen.
Hvor er det?
- Hvor er det? - Hva?
Det er alltid en innretning. Hvis jeg bare finner utløsningsmekanismen...
Hallo.
Det virker høyere her borte. Kan du gi meg det lyset?
Sett lyset tilbake.
Greit. Jeg trorjeg har funnet ut av det nå.
Ta ut lyset så skal jeg blokkere bokhylla med kroppen min.
Hør nøye på meg.
lkke sett lyset tilbake.
Skyv mot den andre siden av
bokhyllen med all din makt.
Er det helt klart?
Jeg tror det.
Flinkjente.
Sett lyset tilbake.
Å, se, Doktor. En vei gjennom.
Hvor enn musikken er, så kommer den der nede fra.
- Jeg får ta en titt. - Å, la meg komme med deg, Doktor.
Jeg vil ikke være her oppe alene.
Greit, da. Knytt morgenkåpen og følg meg.
Å, Doktor. Lyset...
Bra tenkt. La oss prøve denne.
Pass deg!
lkke vær redd, kjære. Bare en rotte.
En skitten, ekkel rotte.
Herre Jesus!
DØD l 3 ÅR
DØD l 2 ÅR
DØD l 6 MÅNEDER
Jeg-jeg-jeg-jeg...
Har ikke noen
Og ingen bryr seg om meg
- l-gor. - Frodorick.
Hvordan kom du deg hit?
Gjennom stumtjeneren. Jeg hørte rar musikk fra kjøkkenet ovenpå,
og jeg bare fulgte den ned.
Kall det... en innskytelse.
- Det må ha vært noen andre her. - Det kunne se slik ut.
Og det er bare den andre døren.
Vent, mester.
Det kan være farlig.
Du går først.
Er det ikke noe lys på dette stedet?
To skremmende brytere her, men jeg skal ikke være den første.
Faen ta øynene dine.
For sent.
Så dette er hvor alt skjedde.
Bare tenk. En død hjerne som er klar til å leve igjen i en ny kropp.
Se. lkke noe blod, ingen nedbrytning.
Bare noen få sømmer.
- Sett på hovedbryteren. - Ja, mester.
Fy så møkkete.
Jeg vet ikke. Litt maling, noen få blomster, noen puter...
Vel, det ser ut til at vår mystiske fiolininst har for...s...
- Fors... hva? - ..vunnet.
Det kommer et lys fra bak den døra.
Følg meg.
Doktor, se!
Vel... Dette forklarer musikken.
Den er fremdeles varm.
Men hvem spilte den?
Jeg vet ikke.
Men hvem det enn var, har knapt slukket sigaren sin.
Mye rart som skjer.
Hva er dette stedet?
Musikk rom?
Men det er ikke noe annet her enn bøker og papirer.
Bøker og papirer?
Det er det!
Dette er min bestefars private bibliotek. Jeg føler det.
Se! Se på dette.
HVORDAN JEG GJORDE DET Av Victor Frankenstein
''..inntil, fra mørket, et plutselig lys brøt frem over meg.''
''Et briljant lys, nydelig, og allikevel så enkelt.''
''Skift polene fra pluss til minus
og fra minus til pluss.''
''Jeg alene fant hemmeligheten bak å skjenke liv.''
''Nei, kanskje...''
''Jeg ble selv i stand til å gi liv
til livløs materie.''
Det kan gå.
- Røkesild? - Mange takk, Doktor.
''Ettersom de små delene hindret farten min,
lagetjeg en enorm skapning.''
Selvsagt.
Det vil forenkle alt.
Med andre ord,
hans blodårer, føtter, hender og organer vil alle måtte øke i størrelse.
Nettopp.
Han ville få en enorm Schwanzstück.
Det sier seg selv.
Voff.
Han kommer til å bli veldig populær.
Så da. Vi vil at han skal bli cirka 220 cm høy
med alle trekk enten medfødt eller kunstig proporsjonert i størrelse.
Noe...
..slikt?
Hallo...
Du har noe der.
Rå, ja, primitiv, ja, kanskje til og med grotesk,
allikevel er det noe uforklarlig som sier meg
at dette kanskje er vår mann.
Greit, greit.
De er gode nok for slike som ham.
Dukk, din dust.
Nå.
For en skitten jobb.
- Kunne vært verre. - Hvordan?
Det kunne ha regnet.
Raskt.
Trenger du en hjelpende hånd?
Nei, takk. Jeg har en. Takk så mye allikevel.
Bare et øyeblikk, sir.
Jeg kjenner alle rundt her, men jeg har aldri sett ditt ansikt før.
Kan du gjøre rede for deg selv?
Ja. Jeg er Dr. Frederick Fronkonsteen, nettopp ankommet fra Amerika.
Å, ja, sir. Jeg visste at du var her.
Vel, jeg er politikonstabel Henry, sir. Hyggelig å møte deg.
Veldig hyggelig å møte deg, konstabel.
Du er iskald, sir.
En deilig, varm peisild ville være tingen for deg.
En liten slurk fra flasken ville ikke vært så ille heller, sir.
Det er billetten, ja.
Vel, hvis du har alt under kontroll, sir,så sierjeg god natt.
Mange takk skal du ha, konstabel.
Alltid til tjeneste, sir.
- God natt, konstabel. - God natt, sir.
Å, for et utrolig syn.
For en dyp og ærverdig natt.
Med en slik kropp,
er alt vi trenger er en like god hjerne.
- Vet du hva du skal gjøre? - Jeg har en anelse.
Bra mann.
Pleide du... Pleide du ikke å ha det på den andre siden?
- Hva? - Din...
Glem det.
- Har du det navnetjeg ga deg? - Jeg har skrevet det ned.
- H. Delbruck. - Hans Delbruck.
HJERNEFORVARlNG
ETTER 17:00 - POST HJERNER GJENNOM SPREKKEN l DØREN
HANS DELBRUCK VlTENSKAPSMANN OG HELGEN
lKKE BRUK DENNE HJERNEN! UNORMAL
- Han er fryktelig. - Han er vakker.
Og han er min.
Fort deg nå. Vi kjemper mot tiden og elementene.
- Er du klar? - Er du sikker på at det ble gjort slik?
Ja. Det er skrevet ned i notatene.
Bind fast dragene og fort deg ned så raskt som mulig.
Hvorfor dette hastverket?
Du kan bli drept ved elektrisk støt. Forstår du?
Jeg sier: '' Du kan bli drept ved elektrisk støt.''
Forstår du?
Jeg forstår, jeg forstår. Hvorfor roper du?
Har du...
- Bandt du fast dragene? - Selvsagt.
Greit. Godt.
- Sjekk generatoren. - Ja, mester.
l-gor,
- løsne sikkerhetsventilen på høyre hjul. - Ja, mester.
Kan du tenke deg Hans Delbruck hjerne i denne kroppen?
Å, Frederick.
Dette er øyeblikket.
Vel, kjære...
Er du klar?
Ja, Doktor.
Heis meg.
Nå? Her?
- Ja, ja. Heis plattformen. - Å, plattfomen.
Å, den. Ja... ja.
Fra den skjebnesvangre dag når stinkende slimbiter
først kravlet opp fra sjøen og ropte til de kalde stjernene:
''Jeg er menneske'',
har vår største frykt vært vissheten om vår egen dødelighet.
Men i kveld skal vi kaste
vitenskapens hanske i selve
dødens skremmende ansikt.
l natt,
skal vi heises opp i himmelen.
Vi skal spotte jordskjelvet.
Vi skal kommandere tordenen
og trenge inn i
livmoren til den ugjennomtrengelige natur.
Nårjeg sier fra, så slå på første bryter.
Det er i orden, mester.
Gjør deg klar.
Ferdig.
Gå!
Slå på annen bryter.
Slå på tredje bryter.
lkke den tredje bryter?
Slå den på, sajeg. Slå den på!
Liv.
Liv, hører du meg?
Gi min skapelse
liv!
Slå av alt og fir meg ned.
lkke noe.
- Å, Doktor. Jeg beklager... - Nei, nei.
Vær ved godt mot.
Hvis vitenskap lærer oss noe,
så er det å akseptere våre fiaskoer
i tillegg til våre suksesser
med rolig verdighet
og eleganse.
Drittsekk. Jeg skal ta deg for dette.
Hva gjorde du med meg?
- Hva gjorde du med meg? - Doktor, slutt!
Du kommer til å drepe ham!
Jeg vil ikke leve.
Rolig verdighet og ynde.
Mamma!
Å, tull! Denne mannen er annerledes, det skal jeg si deg.
Du kan se det etter å ha snakket med ham i fem minutter.
Ja?
Han er en Frankenstein!
Og de er alle like.
Det ligger i blodet deres. De kan ikke hjelpe for det.
Alle de vitenskapsmennene, de er alle like.
De sier de jobber for oss.
Det de virkelig vil er å kontrollere verden.
Det er nok nå. Jeg vil ikke at møtet skal bli en stor kamp.
Det er veldig seriøse anklager du retter,
og smertefulle for oss, de eldre, fordi vi fremdeles har mareritt
fra fem ganger tidligere.
Vi har ikke hørt fra den personen som best kan bedømme situasjonen rettferdig.
lnspektør Kemp.
Kan du vennligst snakke med oss?
Et opprør er en stygg sak,
og når du først har begynt,
så er det få andre muligheter
enn blodbad.
Jeg tror at før vi begynner å drepe folk,
så må vi være jævla sikre på bevismaterialet.
Und...
..vi må bekrefte det faktum
at unge Frankenstein klart
vølger i bestefarens votspor.
Hva?
Vølger i bestefarens votspor. Votspor.
Å, fotspor.
Jeg tror
det er på tide
atjeg avlegger den gode doktoren en visitt,
und at vi har en god, liten prat.
Rykte.
Å, Doktor. Du må ikke gjøre dette mot deg selv.
Du må slutte å tenke på det.
Du har ikke rørt maten din en gang.
Der.
Nå harjeg rørt den. Fornøyd?
Du vet... Jeg glemmer aldri den gamle faren min.
Når slike ting skjedde med ham... tingene han sa til meg.
Hva sa han?
Hva i helvete gjør du på badet natt og dag?
Kan du ikke komme deg ut derfra og gi noen andre sjansen?
Å, kanskje det er bedre på denne måten.
Den stakkars, livløse hulken.
Kanskje det er bedre at han er død.
Hva er dette?
Schwarzwälder Kirschtorte.
Liker du det? Jeg er ikke spesielt glad i desserter, men denne er nydelig.
Hvem snakker du med?
Med deg. Du laget akkurat en godlyd, så jeg trodde du likte desserten.
Jeg laget ikke en godlyd. Jeg spurte bare hva det er.
- Men det gjorde du. Jeg hørte det. - Det var ikke meg.
Det var ikke meg.
Vel, nå, hør her. Hvis det ikke var deg og ikke deg...
Levende. Det lever.
Det lever!
Pass dere.
Hallo, der.
Jeg skal slippe deg fri.
- Er det beroligende middelet klart? - Ja, Doktor.
Jeg vil at du skal
sette deg opp.
Stå på føttene.
Du klarer det.
Nå kan du gå.
Doktor, jeg er redd.
lkke vær redd.
Bra.
Hva er det? Hva er i veien?
Raskt. Gi ham...
Hva? Gi ham hva?
Tre stavelser. Første stavelse - høres ut som...
Bø. Høres ut som bø.
Bø... Bøø...
Bø.
- Be. - Be.
Andre stavelse - et lite ord...
og, så, ro...
ro...
- Beroli... - Berolige...
Ekkelt ord. Han sa et ekkelt ord.
Høres ut som...
Høres ut som å gi. Gi.
Bero... det berolig... Gi ham noe å bero.
Et middel... midd... beroligende middel.
Midlete.
Bero lig ende?
Å, Frederick. Er alt i orden med deg?
Ja.
- Unnskyld meg et øyeblikk, kjære. - Selvsagt, Doktor.
l-gor...
- Kan jeg snakke med deg litt? - Selvsagt.
- Vil du sitte ned? - Mange takk.
Nei, nei. Opp her.
Mange takk.
Nå, den hjernen du ga meg...
Var den Hans Delbrucks?
- Nei. - Bra.
Kan du fortelle meg...
..hvem sin hjerne jeg satte inn?
- Da blir du ikke sint? - Jeg blir ikke sint.
Unni et eller annet.
Unni et eller annet...
- Hvem Unni? - Unni Normal.
Unni Normal...
Jeg er nesten sikker på at det er navnet.
Sier du at du satte en unormal hjerne
i en 230 cm lang
4 meter bred
gorilla?
Er det det du forteller meg?
Raskt, raskt. Gi ham...
Hva?
Tre stavelser, ja.
Jeg lurer på hvem det kan være på denne tiden.
lnga, skynd deg. Se hvem det er.
Du... legger den tingen tilbake på operasjonsbordet.
Og fest ham skikkelig.
- Hvor skal du? - Vaske opp. Jeg må se normal ut.
Alle sammen må vi oppføre oss normalt.
Monstere!
Fabelaktig.
Dette er det tyvende århundre. Monstere er passé som spøkelser og nisser.
lkke for de gode menneskene i denne landsbyen, Herr Doktor.
For dem
er han en helt virkelig ting.
Spesielt når... det bor en Frankenstein i dette huset.
Bra.
Mange takk.
Jeg hadde ikke trodd at en intelligent kar som deg var så overtroisk.
Det er ikke overtro som bekymrer meg, Herr Doktor, men gener und
kromosomer.
- Tull. - Vel, det kan du si, men dette er
Transylvania.
Und du er en
Frankenstein.
Du... virker usedvanlig ute av deg over denne diskusjonen.
lkke det minste.
Jeg finner det ekstremt underholdende, det er alt.
Vel, dette var morsomt.
Nå, hvis det er i orden, lnspektør, så erjeg litt trett.
Da...
kan jeg gi landsbyboerne en garantert forsikring
om at du ikke har noen interesse av å fortsette din bestefars arbeid?
Kan jeg ta det som etja?
l orden.
- Kan du finne veien selv? - Selvsagt.
lnntil vi møtes igjen... Herr Baron.
Ja. Kom innom når som helst. Vi er alltid åpne.
Å, Victor.
Victor...
Vi har gjort det.
Jeg skal slippe deg fri.
Har du lyst til det, meine Seuchekopf?
De ville skade deg.
Men jeg skal hjelpe deg.
Takk Gud for at det er over.
Frau Blücher.
Stopp. lkke kom nærmere.
- Hva er det du gjør? - Jeg skal slippe ham fri.
Nei. Nei, det må du ikke.
Jo.
Er du gal? Han vil drepe deg.
Nei, det vil han ikke. lkke denne.
Han er snill som et lam.
Pass dere. Pass dere. Herregud, han har en råtten hjerne.
Den er ikke råtten. Det er en god hjerne.
Den er råtten, det skal jeg si deg. Råtten.
Råte-i-råttenhet.
Jeg er ikke redd. Jeg vet hva han liker.
Den musikken.
Ja. Det ligger i blodet. Det ligger i blodet til alle Frankensteinene.
Det når sjelen når ordene ikke nytter.
Bestefaren din pleide å spille den for skapelsen han lagde.
- Da var det deg hele tiden. - Ja.
- Du spilte den musikken hele natten. - Ja.
- Å få oss inn i laboratoriet. - Ja.
- Det var din sigar i askebegeret. - Ja.
Og det var deg som etterlot bestefars bok der ute slik atjeg skulle finne den.
Ja.
- Slik atjeg ville... - Ja.
- Da var du og Victor... - Ja.
Ja! Si det!
Han var kjæresten min.
Du får aldri tak i ham nå.
Han er fri. Hører du?
Fri.
Borte.
Borte!
Vi må finne ham, forstår du?
Vi må finne ham før han dreper noen.
Hva harjeg gjort?
Å, gode Gud.
Hva harjeg gjort?
Å, jeg elsker min pene lille blomst
Å, jeg elsker min blomst
Det monsteret går løst...
Plankene må være tette.
Der.
Takk Gud for at du la Helga.
Jeg tar ingen sjanser med alle de monster-sakene. Jeg husker forrige gang.
Men, Pappa. Jeg sajeg snudde Rostbraten, husker du ikke?
Jeg ba deg legge Helga...
Du...
Gi meg et slengkyss og si hadet.
Å, kjære. lkke noe igjen.
Hva skal vi kaste inn nå?
Kanskje hun var på badet da du kikket.
Men jeg kikket ikke engang ovenpå. Jeg trodde du gjorde det.
Du kikket ikke ovenpå?
Sitt ned.
Sitt ned!
Én besøkende er altjeg ber om.
En midlertidig kompanjong som jeg kan dele noen timer med i mitt ensomme liv.
Mange takk, Herre. Mange takk.
Å, nei, nei, nei. lkke snakk. lkke si et ord.
Å, min glede og pris fra himmelen.
Å, du må ha vært den høyeste i klassen.
Mitt navn er Harold og jeg bor her alene.
Hva heter du?
Jeg hørte ikke det.
Nei...
Tilgi meg.
Jeg skjønte ikke at du var stum.
Du ser hvordan himmelen planlegger.
Meg, en stakkars blind mann, også du som er stum.
Skikkelig stum.
Men din hånd er frossen, mitt barn.
Hvordan høres det ut med en deilig suppebolle?
Vel, jeg vet hva det innebærer å være kald og sulten.
Ja...
Og hvor mye det betyr at en fremmed er litt snill.
Er du klar for suppen?
Hold ut bollen din, da.
Å, min venn...
Du aner ikke hva ditt besøk betyr for meg.
Hvor lenge jeg har ventet på gleden over et annet menneskelig vesen.
Noen ganger, i vår opptatthet med de verdslige saker,
så kan vi glemme de enkle gleder
som er basisen for ekte lykke.
Og nå litt vin til suppen?
Godt, godt.
He? Godt. Ja.
Vent!
En skål.
En skål for et langt vennskap.
Så sulten du må ha vært.
Nå en liten overraskelse.
Til en spesiell anledning harjeg spart...
..sigarer.
Ta en.
Hva?
Nei, nei, nei.
lld er bra.
lld er bra. Ja, ilden er vår venn.
Ja. Jeg skal vise deg.
Ser du?
Du har din sigar?
La meg se. La meg se.
Greit.
Nå, nå, nå...
Bare hold den der. Nå,
ikke inhalere før tuppen gløder.
Vent.
Hvor skal du?
Jeg skulle lage espresso.
Nå!
Raskt. Gi ham det beroligende middelet.
Han er gåen.
Jeg vet det.
Jeg går inn der. Gi meg det lyset.
- Nei. - Jo.
Kjærlighet
er den eneste som kan redde dette stakkars vesenet.
Og jeg skal overbevise ham om at han er elsket
om det så skal koste meg livet.
Uansett hva du hører der, uansett hvor slemtjeg ber deg,
uansett hvor ille jeg kanskje skriker,
ikke åpne denne døren, ellers vil du ødelegge altjeg har arbeidet for.
Skjønner du?
lkke åpne denne døren.
Ja, Doktor.
Hyggelig å jobbe med deg.
Slipp meg ut. Slipp meg ut herfra. Få meg til helvete ut herfra.
Hva er i veien med dere, folkens? Jeg spøkte.
Kjenner du ikke en spøk når du hører den?
Herregud. Få meg ut herfra!
Åpne denne jævla døren, ellers sparkerjeg inn skallene på dere.
Mamma!
Tydeligvis...
Hallo, kjekken.
Du er en kjekk kar, vet du det?
Mennesker ler av deg.
Mennesker hater deg, men hvorfor hater de deg?
Fordi de er sjalu.
Se på det gutteaktige ansiktet.
Se på det søte smilet.
Og hvis det er snakk om fysisk styrke?
Og hvis det er snakk om ren muskelkraft?
Og hvis det er snakk om det olympiske idealet?
Du er en Gud!
Og hør på meg...
Du er ikke ond.
Du er god!
Dette er en snill gutt.
Dette er en god gutt
Dette er en mors engel.
Og jeg vil at verden skal få vite,
en gang for alle og uten skam,
at vi elsker ham.
Jeg skal lære deg.
Jeg skal vise deg hvordan du skal gå, snakke, bevege deg, tenke.
Sammen
skal vi to
gi det største bidraget til vitenskapen
siden ilden ble oppfunnet!
Dr. Fronkonsteen. Går det bra med deg?
Mitt navn...
..er Frankenstein!
DR. F. FRANKENSTElN PRESENTERER SKAPNlNGEN
l ET NYTT EKSPERlMENT MED LEVENDEGJØRlNG
Ærede kollegaer, mine damer og herrer.
l kveld er det mitt store privilegium
å presentere dere for en mann hvis etternavn engang var både
berømt
og skjendig.
Og fårjeg nå presentere Doktor Baron Friedrich von Frankenstein.
Mine vitenskaps...
..menn... og nevrokirurger, mine damer og herrer.
For noen få korte uker siden, med en bakgrunn,
tro dere meg, like konservativ og konvensjonelt vitenskapelig som deres,
begynte å eksperimentere, rart som det må lyde,
med levendegjøring av dødt vev.
Detjeg kan tilby dere kan være
en portal til udødelighet.
Mine damer og herrer, til deres intellektuelle og filosofiske glede:
Skapningen.
Jeg bønnfaller dere om å bli sittende.
Vi er ikke barn. Vi er vitenskapsmenn.
Jeg forsikrer dere om at det ikke er noe å frykte.
Først skal dere få se
en nevrologisk demonstrasjon av hjernefunksjonene
balanse og koordinering.
Gå, fra hæl til tå.
Baklengs.
Mine damer og herrer, vi har sett Skapningen utføre enkel motorikk,
men for det dere nå vil se må vi rolig gå inn
i geniets sfære.
Mine damer og herrer,
fra noe som en gang var en masse med livløst vev,
fårjeg nå presentere en kultivert, sofistikert
verdensvant mann.
Musikk!
lkke noe. lkke noe, det sierjeg deg.
Fem, seks, syv, åtte...
Kom igjen. Prøver du å få meg til å se ut som en dust?
Vær så snill. Jeg ber dere.
For sikkerhetens skyld, ikke ydmyk ham.
Kom, tilbake. Hører du meg? Jeg vil ikke la deg ødelegge mitt arbeide.
Som din skaper befalerjeg deg til å komme tilbake.
l lenker.
Lenket som et beist i et bur.
Å, Doktor. Det er så leit.
Det er bare ett svar.
Hvis jeg kunne finne en måte å utligne denne ubalansen i margen
så ville han vært helt riktig.
Men hvordan?
Hvordan, før det er for sent?
Å, Frederick...
Hvis det bare var en måte jeg kunne...
..lette den torturen du går gjennom.
Hvis det var noen måte jeg kunne hjelpe deg på...
..lette spenningen. Hvis det bare var en måte jeg kunne gi deg litt fred.
Doktor, jeg har...
Doktor?
Hva er det?
Doktor...
Hvor er du?
Jeg beklager, Doktor. Dette telegrammet kom mens du var borte.
Jeg trodde jeg ba deg aldri forstyrre meg mens jeg jobbet.
Jeg beklager, Doktor. Jeg trodde dette var et nødstilfelle.
Du skjønner, din forlovede kommer hvert øyeblikk.
Hva? Elizabeth hit i kveld?
Ja. Jeg skal gjøre i stand et rom med en gang.
Jeg foreslår at du tar på et slips.
Elskede.
- Overrasket? - Overrasket.
- Elsker du meg? - Elsker deg?
Vel...
- La oss legge oss. - Elskede.
Det har vært en lang dag. Du er sikkert trøtt. Jeg skal bare betale sjåføren.
- Elskede. - Hva?
- Overrasket? - Ja.
- Elsker du meg? - Vel...
La oss gå inn nå.
- Elskede. - Ja.
lkke si noe, lat som alt er vanlig.
- Klar? - Ja. Jeg tror...
Ja.
Jeg er litt trett allikevel.
Du må møte mine assistenter, lnga og Ai-gor.
God kveld.
- Dette er min forlovede Elizabeth. - Hyggelig å endelig møte deg.
Forlovede.
Unnskyld meg, elskede. Hva er det egentlig du... driver med?
Vel, jeg assisterer Dr. Fronkonsteen i laboratoriet.
Vi har intellektuelle diskusjoner og vi...
Vi hadde faktisk nettopp en...
- Fårjeg...? - Hva?
Vent nå litt...
Ai-gor, kan du hjelpe meg med veskene?
Klart det, jeg tar blondinen og du tar den med turban.
Hold opp. Jeg snakker om bagasjen.
Ja, mester.
Damer, denne vei.
Det blir en lang natt. Hvis du trenger hjelp med jentene...
Slå deg til ro.
For vi skal bli venner.
lkke sant?
Pent og koselig.
Akkurat som gamle venner.
Hva er i veien? Er du redd for denne lille flammen?
Den kan ikke skade deg.
Ser du?
Litt av et monster du er.
Ser du, Mamma hadde rett.
Små gutter skal ikke leke med ilden.
For de kan bli skadet.
Halt!
Opp.
Et opprør er en stygg sak.
Und jeg tror det er på tide at vi har et.
Drep monsteret.
Og himmelen er mitt vitne... opp....
..han vil forbanne dagen
han ble født som en Frankenstein.
Hva?
Jeg sa: ''Han vil forbanne dagen han ble født som en Frankenstein.''
På frifot. Han har brutt seg ut.
Vet du hva det betyr?
Elskede, ikke bekymre deg så mye.
Du har vel rett.
Selvsagt harjeg det.
Kom nå som en god gutt.
Hva skulle jeg gjort uten deg?
Er rommet ditt nede i gangen i tilfelle jeg blir redd i løpet av natten?
Vel, ja, men jeg tenkte atjeg i kveld, forholdene tatt i betraktning, kunne
bli her med deg.
Vil du ha meg slik nå?
Så nærme bryllupet ditt, så nærme at vi nesten kan røre det?
- Ja! - Jøss, gutt.
Eller...
ved å vente bare litt lenger kan jeg gi meg selv til deg uten å nøle
nårjeg kan være totalt og skamløst din?
Det er et vanskelig valg.
Du er en tøff fyr.
Jeg antar at du har rett.
Selvsagt harjeg det. Det harjeg alltid.
Nå. Gi meg et kyss og si god natt.
lkke noe tunge.
God natt, elskede.
God natt, skatt.
- Jeg elsker deg. - Jeg elsker deg også.
Elsker du meg? Jeg elsker deg, kjære.
- Drøm søtt, kjære. - Drøm søtt.
God natt, og sov godt.
Han har løslatt troens lys med sitt sverd
Hans sannhet marsjerer videre
Ære, være...
Hvor erjeg?
Hvem er du? Hva er du?
Hva vil du? Hva skal du gjøre med meg?
Ro deg ned.
Jeg er ikke redd for deg.
Min far er veldig rik. Du ville ha verden for dine føtter.
Hør her. Jeg må være tilbake til 23.30. Jeg venter en veldig viktig samtale.
Snakk! Hvorfor snakker du ikke?
Hva er det du gjør?
Å, nei, det kan du ikke mene.
Jeg er re...
Å, Herregud.
Voff.
Jeg er forlovet.
Og en gang... Men jeg gjorde ikke... Det var aldri...
Livets mysterium
Til sist fantjeg deg
Til sist kjenner jeg hemmeligheten bak alt
Én krone for tankene dine.
Du er uforbederlig, er du ikke?
Din lille idiot.
Greit.
Syv har alltid vært lykketallet mitt.
Kom hit, ditt monster.
Hva er det? Hva er i veien?
Er det den musikken?
Det er sannsynligvis fra et hus i nærheten. lkke noe å bekymre seg for.
Hvor skal du? Hvor...
Dere menn er alle like.
Syv-åtte raske, og du stikker av med gutta.
For å skryte. Du får holde munnen din.
Å, jeg trorjeg elsker ham.
Se, han kommer tilbake. Se, musikken...
Fortsett å spille. Det er musikken.
Det er musikken som bringer ham tilbake.
Kom igjen.
Kom igjen. Kom.
Kom igjen. Du klarer det.
lkke rør ham! Han vil gjøre det selv.
Du klarer det. Du klarer det.
Vennligst, min skapelse.
Raskt. Fang ham.
Har alle forberedelsene blitt gjort for overføringen?
Ja, Doktor.
Er du sikker på at du vil gjøre dette?
Det er det eneste som kan redde ham.
Du skjønner at du setter begges liv i fare?
Ja.
Slår av.
Hvordan vetjeg at de er ferdige?
Doktoren sa 15 minutter.
lkke ett sekund mer
eller mindre.
Hvor lenge nå?
To minutter.
- Hva er det bråket? - Jeg vet ikke.
- Hvor mye er klokken? - Tiden er nesten inne.
Å, Herregud. Det er folkene fra landsbyen.
Nei! Nei! Vær så snill.
Bare syv sekunder igjen.
Nei! Nei!
Nei! Nei! Nei!
- Sett den mannen ned. - Det er monsteret.
- Nei, det kan det ikke være. - Det er det.
Jeg sa: ''Sett den mannen ned.''
Und hvem tror du at du er
som kan kommandere disse menneskene?
Jeg er monsteret.
Ja. Jeg ser at du er monsteret.
Så lenge jeg kan huske
har mennesker hatet meg.
De så på ansiktet mitt og kroppen min
og de flyktet i skrekk.
l min ensomhet besluttetjeg at dersom jeg ikke kunne inspirere kjærlighet,
så ville jeg i stedet skape frykt.
Jeg lever,
fordi dette stakkars halvgale geniet har gitt meg liv.
Han alene ga meg et bilde
som noe vakkert.
Og så,
når det kunne vært enkelt nok å holde seg utenfor fare,
brukte han sin egen kropp som forsøkskanin
for å gi meg en roligere hjerne
og en litt mer sofistikert måte å uttrykke meg på.
Vel, dette er, selvsagt, en helt annerledes situasjon.
Og som lederen for dette samfunnet,
fårjeg være den første til å by deg hånden
i vennskap.
- Mange takk. - Velbekomme.
Og nå kan vi alle dra hjem til meg på noe kake og litt vin...
..und faen!
Til trelasthandelen!
Hallo, Mrs. Frankenstein.
Mrs. Frankenstein. For et vakkert navn.
Å, kjæreste.
Hold på hatten din.
Hva?
Jeg kommer straks tilbake.
Jeg holder på den, skatt.
Bare noen sekunder til.
Kjære, jeg håper du ikke kjedet deg i pappas selskap.
Han gjorde det bare for deg og han mente det så godt. Si du likte det.
Skatt, så du det?
Jeg satte en spesiell kurv i baderommet ditt bare til skjortene dine,
og den andre er bare for sokkene dine og underbuksene.
Her kommer jeg.
Følelsen er gjensidig.
Du vet, det er uforklarlig.
Det har jeg alltid hatt lyst til å spørre deg om angående operasjonen.
Du kjenner overføringsdelen,
og monsteret fikk en del av din vidunderlige hjerne,men hva i all verden fikk du av ham?
Nei. Jeg tror ikke...
Livets søte hemmelighet
Til sist fant jeg deg